Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kiekvieno žmogaus gyvenime ateina metas, kai jis paklausia savęs...
BAFALAS NIUJORKAS
...„Ar gyvenu taip, kaip turėčiau?“
„O gal galiu nuveikti ką nors svarbesnio?“
„Ar galiu ką nors pakeisti savo gyvenime dabar,
kad tapčiau geriausia savo paties versija?
Kuo aš noriu būti?“
Kokį gyvenimą noriu gyventi?
Kaip aš noriu pateikti save pasauliui?
Tokie klausimai neleidžia užmigti naktimis.
O kai sėdi už tokio galingo automobilio vairo,
niekas tokių klausimų neužduoda.
Visi žino, kad jūs - tas vyrukas.
Jūs gyvenat tokį gyvenimą.
Gal reiktų paieškoti ne tokios kietos mašinos.
Galiu kalbėti atvirai?
Taip kalba jūsų buvusioji.
Reikia sugrąžinti jums pasitikėjimą savimi.
Supratau vieną dalyką -
niekada ne vėlu tapti žmogumi, kuriuo visada norėjote būti.
Denai! Kaip tu tą darai?
Tas vyrukas atrodo, lyg ką tik nusipirkęs „Lamborghini“.
Vienas mato citrinas, kitas - limonadą.
Jį tik reikėjo spustelėti.
Vėl užsitarnavai Mėnesio pardavėjo titulą.
Puiku!
Ei, Debe. Gal gali nufotografuoti Deną interneto svetainei?
Žinai, ką? Šiaip jau, man... Atsiprašau, man reikia namo.
- Šiandien sukaktuvės. - Liaukis, Denai. Kaskart taip darai.
Atiduok titulą Halui.
Kaip sekasi, nevykėliai?
Halai, kiek kartų sakiau, kad taip nevažinėtum po aikštelę?
Mašinos kaip panos, Chorche. Jos nori greičio.
Tavo kelnės neužsegtos.
Denai... Baik. Neversk skirti šito vyruko.
Liaukis. Žiū, jis ką tik susitvarkė dantis.
Parodyk jiems, Halai.
...kelias ...namo...
Labas, Denai.
Sveiki, ponia Overmajer.
Sveikas, Danieliau.
...Bafalas
- Sveikas, Bo. - Labas!
MORGANŲ SAVAITĖS PLANAS
Jau sakiau, Nina. Stanfordas nepriima išankstinių prašymų.
Jei dabar pateiksi prašymą į Ajovą, gali viską sugadinti.
Žinau, ką darau.
Tikrai? Man taip tikrai neatrodo.
- Su sukaktuvėmis! - Mielasis.
- Prisiminei. - Manei, kad pamiršau.
Gal pasakytum Ninai, kad nemokėsim už tai, kad ji sektų paskui Trevorą į Ajovą?
Nesakyk jo vardo šitaip.
- Kaip? - Baik.
Maksai! Kremti pupas.
Koks geras vaikas.
Sveikas, bičiuli.
Kaip praėjo tavo diena?
Turi planų savaitgaliui?
Nagi. Išeisime į kiemą, pamėtysime kamuolį,
pažiūrėsim, ar dar turi parako.
Nagi, sūnau.
Kur eini?
- Pas Samirą. - Vėl?
Privertei mane nustoti žaisti, kad susirasčiau draugų.
Priverčiau tave nustoti žaisti, nes šaudyti į galvas kiaurą parą
nėra labai sveika.
Žinai, šįvakar turėjai prižiūrėti Maksą. Mūsų sukaktuvės.
Ką? Kodėl ji negali?
- Ką, dėl to, kad esu moteris? - Aš ne tą noriu pasakyti.
- Aš girdžiu būtent tai. - Ne.
- Kas tau negerai? - Juokauji?
- Čia Trevoras? Kas dabar kalba? - Rimtai?
Neturi ką veikt, kad mane nervini?
- Čia Nina ar Trevoras? - Aš rimtai...
Gerai. Gana. Baikit, gerai? Prašau.
Klausyk, Nina. Gal gali šįvakar pavaduoti brolį?
Jam gali būti į naudą pagaliau ištrūkti iš namų,
o tu gali užpildyti paraišką.
Gerai.
- Nėra už ką. - Ačiū.
Klausyk, gal gali...
Gali pasikalbėt su mama ir paprašyt, kad ji atstotų nuo manęs?
Nes aš - suaugusi moteris.
Girdėjau, Nina.
Pasikalbėsiu su ja. Bet rimtai, Pupa...
- Ne, nevadink manęs taip. - Ne.
O kaip su žurnalistika Stanforde?
- Argi ne tokia buvo svajonė? - Žurnalistika mirė, tėti.
Taip, kurgi ne.
- Ar taip sakė Trevoras, ar... - Taip, tikrai.
- Jis neturėtų taip kalbėti. - Tikrai? Taip.
Neturėtų kimšti tokių minčių tau į galvą.
- Man praplovė smegenis. - Dieve. Brangusis.
Aš taip džiaugiuosi, kad tu mano pusėj.
Vaje.
- Viskas gerai, Maksi. - Gerai.
Paguldysiu jį į lovą.
O paskui?
- Mes vis dar tą darom? - Mes tą darom.
Jėga.
STANFORDAS
PAU PIETŲ AJOVOS UNIVERSITETAS
Sveikas, Samirai.
Kaip sekasi?
Kilbojus grįžo, mažule.
NOTOMEGAAAA: PAVARYK, KILBOJAU!!!!!!
VELVETLOBSTA: KILBOJUS VALDO
Gerai. Štai taip.
Nagi. Tuoj parodysiu, kaip reikia. Žiūrėkit.
Duokit man paskutinį, bičiuliai. Nagi.
Taip!
- O, varge. Kilbojus nerealus. - Kilbojus nesveikai geras.
Mes eisime kaip kompanija, todėl jūs galit eiti pirmi.
Taip.
- Aštuoniolika metų. Gali patikėti? - Keista, kad grįžtame čia
kasmet į „Užsuktą cikloną“.
Ką? Ne. Aš apie tai, kad mes 18-a metų susituokę.
Be to, maniau, kad tau patinka šita tradicija.
- Patinka! - Tikrai?
Patiko.
Aš tik... Nežinau, tu toks įpročių vergas.
Tuo man ir patinki.
Žinai, mes trečiadieniais gaminame takus...
- Antradieniais tą daro visi. - O mylimės ketvirtadieniais.
Jei pavyksta išprašyti vaikus iš namų.
- Žinau. - Reiktų dažniau...
- Niekas geriau... - ...jei norim daugiau laiko.
...nesuplanuoja savaitės už tave, bet nežinau.
Gal aš tik noriu truputį daugiau spontaniškumo ir kelionių,
arba... man atrodo, kad mes niekur nejudame.
Turiu galvoje... Turim vaikų, jie lanko mokyklą,
jie turi savo rutiną, draugų...
- Kokių draugų? - Ir taip toliau.
Kailas turi vieną draugą, kurio, beje, niekad nesikviečia pas save.
Taip, bet jis - žmogus, turintis pulsą.
- Man to užtenka. - Dieve.
- Man neramu dėl Ninos. - Žinau.
Ji prieš esamą tvarką.
- Ji prieš sistemą. Ji prieš... - Prieš mane.
Liaukis. Žinai, kad tai tiesa.
- Atsiprašau. - Ne.
Dabar ne laikas.
Tu teisi.
Dabar laikas susiimti ir pasiruošti kone mirtinam adrenalino pliūpsniui
1998 m. Bafalo atrakcione, laimėjusiame ketvirtą vietą.
- Žinau. Jis geras. - Kaip manai, ištversi?
O tu ar manai, kad dar ištversiu?
Mažuti!
- Tu tokia trenkta! - Žinai, kad myliu tave!
- Aš tave myliu! - Taip!
Pažadu, kitąmet eisime kur nors kitur.
- Ne. Visada važiuosim „Užsuktu ciklonu“. - Ne, žiūrėk. Man nereikia čia grįžti,
kad prisiminčiau, jog čia tave įsimylėjau
per patį pirmąjį pasimatymą,
laikydamas tau plaukus, kai vėmei.
Vis dar negaliu patikėti, kad norėjai mane bučiuoti.
Visada norėsiu tave bučiuoti.
Taip.
Tai, ką tu ką tik nufotografavai - tai buvo lyg ir asmeniška.
- Gal galėtum ištrinti? - Negalėčiau.
Liaukis, žmogau. Nereikia.
Nesielk šitaip.
Nagi. Ištrink.
Ištrink.
Priversk.
Denai. Tiek to. Eime...
Taip. Paklausyk savo damos, Denai.
Ar ten slepiasi kietas vyrukas, Denai?
Ar tu - kietas vyrukas?
Sakyk.
Kaip toks nevykėlis pakabino tokią gražią merginą...
kokia turbūt buvai?
- Viso, Denai. - Viso, Denai.
Nenorėjau, kad su juo susimuštum.
Jei būčiau norėjusi ištekėti už mušeikos, būčiau taip ir padariusi.
Žinau, kad nemėgsti smurto.
Vis tiek neėmiau į galvą jo žodžių.
Kodėl tu nemiegi?
Nori, kad tai padaryčiau?
Palauk. Dabar.
Nuvalykim.
Naujas rekordas!
Šūdas.
Sukaktuvių seksas.
Aš pabudau.
Visiškai pabudau.
Labai gaila, kad vakaras toks nevykęs.
- Atlyginsiu tau už tai, pažadu. - Viskas gerai.
Viskas gerai.
Žinai, ką?
Turėjau išspardyti tam tipui subinę už tai, ką jis tau pasakė.
O Dieve.
Tikrai būtum jį patvarkęs, mielasis.
Mažuti.
Atleisk. Nereikėjo man juoktis.
Galim padaryti tai ketvirtadienį?
Aš tokia pavargusi.
Taip, žinoma.
Myliu tave.
Ir aš tave myliu.
Nepamirškite pridengti veido. Nenorite į jį gauti smūgio.
Vyras ar vaikinas?
Paauglė dukra.
Užjaučiu.
Gerai, merginos. Susiraskit partnerę.
- Tu? - Gerai.
Jėga.
Gerai.
Visai nemoku. Aš paprastai sportuoju prie baleto turėklo,
bet neradau tokių užsiėmimų Bafale.
Ne, tau puikiai sekasi. Tiesiog nenuleisk kumščių.
- O kur tavo namai? - Niekur ir visur.
- Aš dirbu su kelionėmis. - Turėtų būti smagu.
Atvykai dėl darbo?
Ne, aš atvažiavau pasimatyti su buvusiuoju.
Dabar apsikeiskit.
Atleisk, per daug informacijos.
Nesuk dėl to galvos. Tiesiog išsiliek ant kriaušės. Aš taip darau.
- Kiek metų tavo dukrai? - Septyniolika.
O Dieve.
Labai atsiprašau
dėl to dar kartą. Neskauda?
Na...
Ne, viskas gerai. Tai istorija.
Sporto salėje mane sumušė fizioterapeutė.
Dieve.
Beje, tavo stiprus smūgis iš dešinės.
Ačiū.
Vaje.
Gerai. Tai kur baigėme?
Trys vaikai...
Trys vaikai. Taip.
Taip. Kai jau maniau, kad vieną tuoj išleisiu į koledžą, atsirado Maksas.
Kaip žavu.
Žavu...
Kas?
Nežinau. Kartais, turbūt, jaučiuosi truputį...
Nežinau, įkliuvusi į spąstus?
Žinau, skamba taip siaubingai.
Tiesiog Denas, mano vyras,
jis nuostabus tėtis, supranti?
Turbūt jis tiesiog yra patenkintas, gyvendamas čia.
Bafale?
O Dieve. Atsiprašau.
- Nenorėjau... - Ne.
- ...kad šitaip nuskambėtų. - Tai tiesa.
Kai susipažinom, norėjau keliauti. Pamatyti pasaulį.
Bet Denas... Jis tiesiog visiškas namisėda, supranti?
Jis visą dėmesį sutelkęs į šeimą ir dėl to jis man patinka. Jis nuostabus.
Tik norėčiau, kad mūsų gyvenimuose būtų...
šis tas daugiau, supranti? Tiesiog...
Suprantu.
Atsiprašau. Per daug pripasakojau.
Ne, man reikia spėti į lėktuvą, kaip visada.
Bet, klausyk, jei kada nors įkalbėsi vyrą pakeliauti...
„KELIONIŲ VALSTIJOSE SPRENDIMAI“
...garbės žodis, savo darbą išmanau geriau nei kikboksą.
- Ačiū. - Ačiū.
Puikios naujienos.
- Šiandien - Pusės Kainos Trečiadienis... - Tuoj pasieksi 4S dydį?
Tu jau toks didelis? Ar didelis Maksis?
Toks didelis.
Pažiūrėk į tuos didelius raumenis.
Gerai, palauk.
Nupirksime mamai šito. Ir šito. Ir šito.
Nori ledų?
Taip, paimsiu tau ledų.
Taip?
Taip. Štai jie.
Nori šitų?
Paimsiu tau skrudintų bulvyčių.
Šūdas.
Labai atsiprašau, bičiuli.
Rimtai?
Šikniau.
Bent jau leisk vaiką padėti.
Šūdas.
- Danieliau. - Labai atsiprašau, ponia Overmajer.
O Dieve!
Sakiau, kad leistum padėti vaiką!
Radau juos.
Valymo komanda kviečiama į trečią skyrių.
Atsiprašau dėl netvarkos.
Ačiū, kad apsiperkate „Šviežu, šviežu, šviežu“.
Laikykis.
Labas, Bo.
- Labas, Denai. - Geros dienos.
Gerai.
PAVARDĖ - MORGANAS VARDAS - KAILAS
Šūdas. Visi pasai nebegalioja.
PRINCESĖ
Nuo šiol tėtis mokės grynaisiais, Maksi.
Klausau?
Nepadėk ragelio.
Kaip tu dar gyvas?
Taip, ir man smagu girdėti tavo balsą.
Klausyk, man reikia naujų tapatybių. Mane išrišo. Reikia pilnų paketų.
Man, žmonai ir trims vaikams.
Trims? Kaip tai nutiko?
Ar tikrai turiu aiškinti apie gandrus ir kopūstus, Ogi,
ar galim pasikalbėti apie reikalus?
O Dieve.
Na tu ir įžūlus, jei skambini.
Makafris išnaršė visus žemės kampelius, ieškodamas tavęs.
Taip. Atrodo, kad jis mane rado.
- Kaip? - Nežinau.
Turbūt per socialinius tinklus.
Kvaily tu.
Turėjau mesti savo gyvenimą.
Įstrigau Tempėje, Arizonoje, padirbinėju pasus pasikėlusiems studentams.
- Man eiti? - Ne. Gali pasilikti.
Bet jei nenori atrodyti kaip studentas,
gal pamėgink nusivilkti džemperį.
Klausyk, sumokėsiu pusę milijono grynais.
O tu nupirk Dorisei butą viename iš tų kvartalų senjorams.
Žinai, su golfo mašinėlėmis, laiminga valanda su vynu ir sūriu,
ir su madžongu šeštą vakaro?
Nepainiok į tai mano mamos.
- Jai ten patiks. - Galiu parduoti tave už dvigubai daugiau.
18-a metų nepardavei.
Susitikime Las Vegase po trijų dienų.
ARIZONOS VALSTIJOS UNIVERSITETAS
Kai išvažiuosiu, nurodysiu tau laiką ir vietą.
Las Vegase? Kodėl Las Vegase?
Negaliu pasakyti žmonai, kad vežuosi ją atostogų į Tempę Arizonoje.
O dėl Las Vegaso įtikinčiau.
Tu jiems nepasakei? Iš proto išsikraustei?
Ką, manai, taip paprasta? Ką turėčiau daryti?
Pasisodinti juos ir viską papasakoti, kremtant prancūziškus skrebučius?
Vaikai. Žinot, ką? Paduokit klevų sirupą. Beje,
jūsų tėvelis buvo valdžios samdomas žudikas.
Pasakysiu, kai išvyksime ir būsime saugūs. Po trijų dienų, Ogi.
Šachmatų klubas.
Gerai, eime.
Kur Nina?
Nina jau nebe redaktorė. Ji išėjo.
Ką? Kada?
Prieš tris mėnesius.
Tai kur ji dabar?
Nežinau.
Gerai, klausyk.
Duosiu 50 žalių, jei atspėsi, kur Nina.
Aš žurnalistė. Aš žmonių neišduodu.
100.
Paieškokit stadione po tribūnomis.
Taip ir maniau.
Koledže rašiau referatą, kaip universitetai remia sisteminį rasizmą,
bet mama jį sukritikavo.
Aš, maždaug: „Alio,
taip vyksta pokyčiai.“
O ji sako: „Ne, tokia yra tvarka valstybiniame koledže.“
Nina.
Tėti, ką čia veiki?
Čia saugi vieta. Jis negali čia tiesiog ateiti.
Tavo tėtis gražuolis.
Gerai, Kele. Tai šlykštu.
Turėtum būti redakcijos susirinkime.
Taip, ir esu. Aš ten buvau.
- Aš... - Išėjai prieš tris mėnesius.
Kaip tu galėjai? Taip sunkiai dirbai, kad taptum redaktore.
- Tu net neskaitai, ką rašau. - Aišku, kad skaitau.
- Visada skaitau. - Taip. Paistalai.
Žinai, ką? Neturiu tam laiko. Kur šachmatų klubas?
- Turime rasti tavo brolį. - Gal pasakytum, kas čia vyksta?
Nieko. Aš turiu staigmeną šeimai, gerai?
- Kas per staigmena? - Kur šachmatų klubas?
Matematikos pastate.
Ačiū, Kele.
- Tėti, palauk. - Kas dabar?
Jo ten nėra.
Lik mašinoje.
Ne. Net nesvajok. Aš to nepraleisiu.
- Ko nepraleisi? - Nieko.
Varyk.
KILBOJUS
NINA TĖTIS IŠĖJO Į KARO TAKĄ, DIČKI
- Šūdas. - Ar tu Samiras?
- Taip. - Aš Kailo tėtis. Jis čia?
Kas nutiko šachmatų klubui?
Jį šiandien atšaukė.
- Ar ne, Samirai? - Nemoki man už melą.
- Tu jam moki? - Ne, aš...
Tau nereikia... Tai...
- Aš galiu paaiškinti. - Sėsk į mašiną.
- Aš... - Sėsk į mašiną.
Važiuojam.
Išdavikas.
- Tai kokia ta didžioji staigmena? - Važiuosime į kelionę.
Šiaip jau savaitgaliui turiu planų, todėl aš...
Jums namų areštas - abiem.
Klausykit, važiuojame paimti jūsų mamos.
Judu įtikinsite ją, kad nekantraujate leistis į šią kelionę,
arba aš jai papasakosiu, kad mums melavote,
ir patys žinote, kuo tai baigsis.
Kur mes išvis važiuojame?
Į Las Vegasą?
- Šiandien važiuojam į Las Vegasą? - Sakei norinti...
- Dabar? - ...daugiau spontaniškumo.
Aš tave išgirdau. Chorchė leido man paimti kelias laisvas dienas,
Ar Chorchė - tas, kuris daro...
- ...hidromasažus antradieniais? - Ne, ponia Kesler. Chorchė - Deno bosas.
- Ar Denas darys man hidromasažą? - Ne, ponia Kesler.
Šiandien masažų nėra.
Ne. Vaikams - ilgas savaitgalis, jie trykšta entuziazmu. Ar ne, vaikai?
Vaikai, pasakykit mamai, kaip norite važiuoti į šią kelionę.
- Taip! - Mes žiauriai norim.
Denai, negalim tiesiog imti ir išvažiuoti į Las Vegasą.
Turiu galvoje... Ir kodėl į Las Vegasą?
Žinau, kad tai ne Europa, bet ten yra Venecija ir Eifelio bokštas.
Žinai, ką? Kertu, gausim paskutinės minutės bilietus į Adelės koncertą.
- Tu dievini Adelę. - Tu dievini Adelę.
Aišku, kad dievinu Adelę. Kas jos nemyli?
- Aš dievinu Adelę. - Visi myli Adelę.
Jos balsas kaip sumauto angelo.
Nagi, Džese. Kas mus stabdo?
Kas tu? Noriu pasakyti, aš tavęs neatpažįstu.
Tu jį pamilsi. Jis nepažabojamas lovoje.
Šiandien tikrai ne antradienis?
Tu nusipelnai poilsio. Manau, tai išeis į naudą mums kaip šeimai.
Ar mes ten važiuosime?
Niekas taip nesuvienija šeimos kaip kelionė automobiliu.
Bet paskubam. Kol neprasidėjo spūstys.
Ponia Kesler, labai atsiprašau. Mankštinkit deltinius raumenis, gerai?
- Ačiū, Chorche. - O kaip mūsų daiktai?
- Turiu viską sukrauti, ir mažylis. Tai... - Ne.
Pagrindinius daiktus sukroviau. Taip. Kai nuvažiuosim,
panaudosime pinigus, sutaupytus iš skrydžių, ir kaip filme „Graži moteris“
apsipirksim prabangiuose butikuose...
- ...kvepiančiuose oda ir pačiuliais. - Baik.
Spėk, kieno biudžetas neribotas? Pirksi, ką tik norėsi.
Gerai. Tai visiška beprotybė.
- Denai, tai beprotybė. - Žinau. Tai beprotybė.
- O Dieve. - Išsikraustysime iš proto.
Važiuojam į Las Vegasą!
Turime užkandžių?
Pirmiausia išvažiuokime,
o paskui sustosime ir...
Manau, važiuosiu trumpesniu keliu. Sutaupysiu truputį laiko.
Ką?
Važiuok!
- Šūdas. - Čia greičiau. Nesi važiavusi Elmvudu?
Šūdas.
Gerai. Išvažiavom.
Labas, Maksi.
- Pirma kelionė automobiliu. - Taip.
Maksai, džiaugiesi?
Penkios valandos lėktuve ar 33 valandos mašinoje?
Renkuosi 33 valandas.
Tė!
Mielasis, prisiminei mano batus!
- Taip. - Mažuti!
Negaliu patikėti.
- Jėzau. - O Dieve. Jėzau. Tėti.
- Ramiau, greituoli. - Atsiprašau.
Regis, prieš mane iššoko voverė ar kažkas panašaus.
O Dieve.
- Kur, po galais, mus veži? - Ką? Ne. Čia greičiau, mieloji.
Nesi pro čia važiavusi?
Šūdas.
Jis seka paskui mus.
Nieko.
Nieko, mieloji.
Žinai, ką? Šiaip jau, man reikia užsukt trumpam į darbą.
- Ten Halas? - Taip. Užsiaugino naujus ūsus.
- Tu dirbi su tuo tipu? - Užtruksiu tik sekundėlę.
Regis, dešinėje yra aptarnavimo zona.
Gerai. Duokit man sekundėlę, tuoj grįšiu.
- Tėti, kas per velnias? - Kalbėk gražiai, Nina.
Denai, kas per velnias?
Važiuosim virš 3 000 km.
Reikia pakeisti tepalus, patikrinti aušinimo skystį,
truputį pripūsti padangas.
Nenorėčiau vidury dykumos pasigailėti, kad nepatikrinom aušinimo skysčio, ar ne?
Gal galim mes nesėdėti mašinoje?
Gerai, jis sustojo. Jis tiesiai prieš mus.
Jis turėtų būti čia.
Mielieji. Tiesiog palaukit minutėlę čia.
Denai?
Mama, kai nuvažiuosim į Las Vegasą,
- galėsiu nueiti į „HyperX“? - Ne, neisi į striptizo klubą.
- Tai ne striptizo klubas. - Kodėl juokiesi?
Tu neloši, Nina.
- Turi padirbtą asmens dokumentą? - Aš ne... Ne.
Denai!
Labas, Halai. Gražūs ratai.
- Ją ką tik atvežė? - Taip.
Galvojau, gal truputį ją patikrinti.
O, žmogau. Štai ką tau pasakysiu. Ji nori greičio.
Mašinos kaip panos, žmogau.
- Taip! Tiesa. - Važiuok su ja į greitkelį.
Spausk iki dugno. Jei tave nubaus, apmokėsiu aš.
Radau jį. Jis pajudėjo. Traukia į vakarus.
Mielieji.
- Taip? - Mes pasiruošę.
Važiuosime į Las Vegasą ar tiesiog gyvensime čia?
Jau važiuojam, mieloji.
BAFALAS
LAS VEGASAS!!!
- Mieloji, kojos nešąla? - Man nerūpi. Man atostogos.
Ką darai?
Rašau žinutes apie mūsų kelionę.
Klausykit, tikrai reikia rašyti žinutes, tvytinti ir filmuoti „TikTok“?
Mano laikais važiuodami bendraudavome.
Ne, tėti. Prašau. Dabar negaliu klausytis tėčio moralų.
Tu net nemoki rašyt žinučių, todėl tavo nuomonė nesiskaito.
Aš rimtai. Šitos atostogos turėtų būti be jokių prietaisų, gerai?
Atiduokit tučtuojau.
- Ką? - Rimtai.
- Ką? - Atiduokit. Dabar.
- Džese, gal padėsi? - Gerai, girdėjot, ką jis pasakė. Duokit.
Ir tu taip pat.
Gerai. Aš taip pat. Mes visi, gerai? Vienybė! Ate!
Ne!
Ne. Tėti.
- Negali būti, kad taip padarei. Ką? - O Dieve, tėti.
Ką tik išlaisvinau mūsų šeimą iš technologijų pančių
- vienu riešo krustelėjimu. Štai taip. - Sustok.
Ir, patikėkit, dėl to mes suartėsime. Jūs tik palaukit.
Iš proto išsikraustei.
- O Dieve. - Nesvarbu. Tiesiog nusipirksiu naują.
Ką, kaip perki draugus?
- Klausyk, Samiras - verslo partneris. - Taip.
- Žiūrėk. Bent jau kalbasi. - Nori papasakoti tėvams
- apie visus savo verslo projektus? - Man nerū...
Turiu tau klausimą, Spontaniškasis pone.
Kaip žinosime, kur važiuojame, be telefonų?
AMERIKOS TRANSPORTO PRIEMONIŲ ASOCIACIJA
Jei tai pokštas, nejuokinga.
Tai ne pokštas. Važiuojame į kelionę su šeima. Mums reikia žemėlapių.
Biče, kodėl tu ne...
Taip, tėti. Kodėl?
Nes jis bandė užtikrinti šeimos narių bendravimą
jėga atėmęs technologijas.
Klausyk, man reikia pagalbos kelionėje. Argi ne tuo užsiimate?
Jau seniai nebe tuo.
Koks kelionės tikslas?
Las Vegasas.
Man taip pat prireiks pagalbos rezervuojant viešbučius,
jei tai nesukels per daug rūpesčių.
Gerai. Prašom.
Gerai.
- Man reikės kreditinės kortelės. - Žinai, ką? Čia mano nario kortelė.
Manau, pamatysi, kad turiu ten nemažai prizinių taškų.
Tvarka ne tokia.
- Reikia visko. - Suprantu.
Gal tų taškų tiek, kad man net neprireiks kreditinės.
Kaip manai, Levonai? Susitarėme?
Kiek taškų mes turime?
Regis, esate platininiai elitiniai super deimantiniai nariai.
Ir aš jums mielai šiandien padėsiu.
Stok, prisidėk ir paklausyk
Aisas grįžo su nauju tikslu
Kažkas mane sugriebia ranka tvirta Skrieju kaip harpūnas diena ir nakčia
Ar tai baigsis kažkada? Jo
Nežinau Išjunk šviesas ir... ir aš nušvitau
Iki pat galo Valdau mikrafą kaip tikras vandalas
- Baikit, prašau. Galit atrakinti mašiną? - Mulkį sudorosiu
Mirtinai
Sakykit „Ūū“.
Prakeikimas.
Gan įspūdinga.
Kaip kietai varo mama?
...problema, jo, bus išspręsta
Paklausykit priedainio Kol didžėjus jį suka
Aisas, aisas, pupa
Nagi, vaikai.
- Aisas, Aisas, pupa - Ką reiškia „aisas, aisas, pupa“?
Sukviesk visus.
Švedus, Ganterį, Spirosą.
- Suraskit juos. - Jų kortelės neužfiksuotos.
Turbūt moka grynaisiais.
Seku jų paskyras socialiniuose tinkluose, kol kas nieko nėra.
Turbūt jie išjungė telefonus.
KILBOJUS
Jo sūnus - žaidėjas, pasivadinęs Kilbojumi.
Jis gan kietas.
Stebėkite kelią ir suraskit tą miniveną.
Bus padaryta, bose.
Jam bus nelengva pakeisti mašiną nieko nepaaiškinus šeimai.
- Kodėl manot, kad jie nežino? - Jie vis dar su juo.
„DEGANČIOS UPĖS“ VIEŠBUTIS YRA LAISVŲ VIETŲ
Tik pažiūrėk į save. Kamuojiesi be telefono.
Tu tikrai negali vieną dieną netaškyti žmonėms smegenų?
Turiu rūpintis savo firminiu ženklu.
Nejautrus sraigtelis dėl smurto pamišusioje
kapitalistų mašinoje - firminis ženklas?
Gerai. Prisistatė Trevoras.
Ar bent atsimeni, kokia tavo asmenybė?
Ne.
Anksčiau būdavai kieta.
- Ar aš tave pažįstu? - Nemanau.
Taip. Mačiau tave per „Twitch“.
Tu - tas vyrukas, kuris nukovė Sinapsę, kai šis transliavo tiesiogiai!
Tu - Kilbojus. Ar ne?
Tu tą žinai?
Taip. Biče, kietai pavarei.
Galiu nusifotografuoti?
Žinoma.
Džese, nežinau, kaip tau tai pasakyti,
bet nuvažiavę į Las Vegasą mes negrįšim namo.
Tiesa ta, kad nebuvau su tavimi visiškai atvi...
Tiesa ta, kad kai susipažinom...
Prieš sutikdamas...
Gerai, štai taip. Gavome numerius 152 ir 153.
Gal galiu dar paimti keturis vienkartinius fotoaparatus?
Gerai.
Prašom.
- Ačiū. Grąžą pasilikite. - Ačiū.
Tu nerealus, biče. Rimtai.
Tai yra, ačiū.
Noriu pasakyti, tai tikrai pats blogiausias...
Aš tave pagausiu.
Pagausiu!
Gerai. Imk, vaikeli. Eik, kurk prisiminimus.
Taip, aš nežinau, tai... Man tai tiesiog keista.
- Kaip kietai, kad tave sutikau. - Pažvelk į brolį. Jis rado draugę.
- Ar tu tą gali? - Taip.
- Jėga. Ačiū, Kilbojau. - Ačiū.
- Kas čia buvo? - Labai geras klausimas.
- Ką tai reiškė? - Taip, ir kas tas Kilbojus?
Žinai, kažkur aš tai girdėjau. Jaučiu, kad žinau, kas jis.
- Tai... - Niekas.
- O Dieve.
- Tai nesvarbu. - Jis - Kilbojus.
Toks jo žaidimų slapyvardis. Jis nenustojo žaisti.
Jis galvoja, kad jis įžymus ar panašiai.
Tikrai?
- Dičkis! - Tė.
- Tė? - Ar ji paviešins tą nuotrauką?
Tikriausiai, taip.
Užsakei kambarius?
Ne. Visi užsakyti. Turime važiuoti toliau.
- Rimtai? - Taip.
Ten jie.
VISKONSINAS - AJOVA DANVILIS - ČIKAGA
160-AS IŠVAŽIAVIMAS - PIETŪS DANVILIS - VAKARAI - ČIKAGA
Varom.
PRIJUNGTI AUSINES
JUNGIASI AUSINĖS...
SUSIŽEIDĖTE NUKRITĘ? NELAIMĖSIM, NEMOKĖSIT
- Kas čia buvo? - Sveika, mieloji.
Tik nedidelė duobė kelyje.
Maksai, matei? Tas vyrukas nuskrido.
VIDUJE KŪDIKIS!
O Dieve.
- Jėzau. - O Dieve.
- Kur mes? - Ajovoje.
- Ajovoje? - Taip.
Palauk. Vairavai visą naktį?
Ką galiu pasakyti?
Buvau taip velniškai susijaudinęs, kad neužmigau.
Vis užplūsdavo antra energijos banga. Greičiau jau penkta.
- Ir tada, nespėjau susivokti ir - bam. - Dieve.
Mes Ajova Sityje.
Čia netikra karvė, mieloji.
- Gerai? - O Dieve.
O Dieve. Ką tik pasakei, kad mes - Ajova Sityje?
- O Dieve. - Taip, mieloji.
Tai reiškia, mes esam per pusę žingsnio nuo PAU.
Galime užsukti ir...
Mes neužsuksime aplankyti Trevoro, gerai?
Turėjau galvoje, kad noriu pamatyti universiteto miestelį, bet tiek to.
Tiesa. Nes tau labai rūpi pamatyti pastatus.
- Taip. Šiaip jau, rūpi. - Tu rimtai?
Ar dėl to pyksimės? Dėl to, kad seki į universitetą paskui vaikiną?
- Neseku į universitetą paskui vaiki... - Merginos.
Nuvažiuosi trims mėnesiams...
Merginos.
Tai universitetas, kuriame noriu mokytis.
Aišku, kad norėčiau nuvažiuoti jo apžiūrėti.
- Kodėl nori į universitetą? - Mes taip toli nuo namų.
Čia labai gražu.
Kaip galėjai nenorėti, kad čia atvažiuočiau?
Negaliu patikėti, kad tu ją skatini.
Klausyk, mums į naudą truputį išsukti iš kelio.
Be to, turiu galvoje, jei norim, kad ji klausytų mūsų,
turime daugiau klausyti jos.
Leisk jai apsidairyti. Čia saugu, gražu.
Be to, mes gausime progą pasikalbėti.
Gerai. Norit sužinoti, ką reiškia gyvenimas universitete?
Sekit paskui mane.
Atgyja prisiminimai.
- Tarsi toksinio vyriškumo suvažiavimas. - Tai mokyklos dvasia, Nina.
Taip, gerai. Ne tave apvers mobiliajame tualete.
Gan šventiška. Tau patinka?
- Taip. Jėga. - Taip.
Labas, seksulka. Nori, parodysiu, kaip gerti iš statinės ant rankų?
Atsiprašau. Nesupratau, kad tu...
mama.
Nina.
Tu nieko prieš?
Gerai. Prašau.
Taip.
O Dieve.
- Ateikit. Ji tai padarys. - Mama!
Mama!
Negaliu...
- Duokit alaus! - Nagi! Taip!
Gerk!
- Net nebandyk nieko panašaus. - Mama, tai buvo...
šiaip jau, tai buvo nuostabu. Aš...
„Duokit alaus“?
Dinkim iš čia, kol nepanorau visų nugalėti
- ir neišspardžiau subinių alaus tenise. - O Dieve.
Įdomu, kaip tai atrodo.
Tikiuosi, jums patiko biblioteka.
Man irgi pirmas kartas.
- Šeima. Žiūrėkit. Ekskursija. - Ir, žinot...
Prieikime iš galo ir apsimeskime, kad visąlaik buvome su grupe.
- Ar būtina? - Taip.
Mes norim paremt tavo sesę.
Jei tau kyla klausimų, nešiosi Maksą.
- Varom. - Toliau
eisime aplankyti mūsų naujausių sporto aikštelių.
Atsiprašau, kad tave išdaviau.
Tiesiog mane varo iš proto tai, kad tu nuolat išsisuki,
o ant manęs visąlaik rėkia vien dėl to, kad jūs nesuprantat Trevoro.
Mes suprantam Trevorą.
- Trevoras mums nepatinka. - Kodėl?
Kai pradėjai su juo susitikinėti, tapai visai kitu žmogumi.
Anksčiau tu man labiau patikai.
Be to, jis šūdinai su tavim elgiasi. Nusipelnei daugiau.
Ar tu nuoširdžiai rūpiniesi mano jausmais?
Ne. Dieve, ne. Šlykštu.
Įdomu, kas sukasi tavo galvoje.
Tiesiog... Nežinau.
Dar vienas sugrįžimas į praeitį.
Manai, vis dar gali?
Ne. Nebent norėčiau atsidurti ligoninėje.
Tiesiog... Keista pagalvoti, kaip skirtųsi mano gyvenimas,
jei nebūčiau nusitraukusi kryžminio raiščio.
- Ar nori, kad jis pasikeistų? - Ne. Dieve, ne.
Tiesiog... Žinai, tiesiog keista.
Tu net nepažinojai manęs tokios.
Pažįsti tik fizioterapeutę Džesiką.
Aš tave myliu visokią.
- Tikrai? - Taip. Ypač tą, geriančią iš statinės.
Buvo žiauriai seksualu.
- Tikrai? - O Dieve.
Kada nors mylėjaisi ant čiužinio fizinio lavinimo salėje?
- Neatsakyk. O varge. - Dieve.
Visą šią kelionę elgiesi keistai.
Bet turiu pasakyti, kad man visai patinka spontaniškas Denas.
Žinai, Džese. Noriu pasakyt, mes visi turime įvairių veidų.
- Ir kartais tiesiog... - Taip.
Tas vyrukas su auksine grandinėle.
Prieš tai grupėje jo nebuvo.
- Gerai. - Ką jis daro?
Jie taip greit užauga. Kuris jūsiškis?
Mano dukra liko Štutgarte.
- Ieškau jai universiteto. - Nemenkas kelio gabalas.
Turiu čia reikalų.
Chemija, astronomija, astrofizika...
Minėjot, kad Ajovoje turit reikalų.
Kokie tie reikalai?
- Kukurūzai. - Tikrai?
Tai lagaminėlyje - jie?
Žinoma.
- Damos. - Ačiū.
- Po jūsų, - Ne, prašau.
- Denai? - Labas, mieloji.
- Ateini? - Taip.
Noriu susipažinti su šiuo vyruku. Atvyko iš paties Štutgarto, Vokietijos.
Žinai, kai mokiausi mokykloje, susirašinėjau su draugu iš Štutgarto.
Net vokiečių kalbos pramokau.
Niekas neturi sužinoti.
Jei nori papasakoti, kas lagaminėlyje,
tai liks tik tarp mūsų.
Ką tu pasakei?
„Kur diskoteka?“
Taip. Gerai.
Nesijaudink, mieloji. Pasivysim, gerai?
- Gerai, brangusis. - Sudie, mano meile.
Puiku. Nori pašokti.
Pažiūrėkime, kas lagaminėlyje.
FRICAS-ŠILINGAS PAVELDĖTOS KUKURŪZŲ SĖKLOS
- Kas čia, po velnių? - Paveldėti kukurūzai.
Maniau, kad aiškiai pasakiau.
Taigi, tu tik vokietis?
Taip, būtent.
Šūdas.
- Biologijos laboratorijos ten. - Kur tėtis?
- Fizikos laboratorijos - ten. - Kalbasi su kažkokiu vokiečiu.
Mūsų chemijos laboratorijos štai čia.
Laboratorijose niekad nebūna nuobodu. Eime toliau.
Parodysiu jums
didžiausią Van de Grafo generatorių Vidurio Vakaruose.
Tikiuosi, jums patiko ekskursija po mūsų nuostabų universiteto miestelį.
Žinau, kad man patiko.
Jau vėlu.
- Turbūt reiktų važiuoti toliau. - Gerai.
- Kur Nina? - Leidau jai pasisveikinti su Trevoru.
Atrodė žiauru neleisti.
Viskas gerai. Ji netrukus grįš.
Taip. Ne. Aš visai nesijaudinu.
Gerai.
Eik iš čia, Džošai.
Čia aš.
Aš - tai kas?
Nina.
Labas. Ką čia veiki?
Labai ilga istorija.
Bet gal galiu užeiti?
Žinai, ką?
Duok man sekundėlę, užsimesiu kelnes,
tada mudu išgersime mačios.
O Dieve.
- O Dieve. - Palauk sekundėlę.
O Dieve. Tu mane apgaudinėji.
Monogamija - tik represinės mūsų Vakarų civilizacijos konstruktas.
O Dieve.
Maniau, kad abu tą suprantame.
Gerai.
Mieloji, kas nutiko?
Jis šiknius. Štai kas nutiko.
„Monogamija - tik konstruktas“... Kas išvis taip kalba?
- Trevoras. - Mažute. Man taip gaila.
Galim tiesiog važiuoti?
Puiki mintis, mieloji. Važiuojam.
Pupa.
Klausyk, man labai gaila. Žinai, kai buvau tavo amžiaus, aš...
Tau nereikia dar vieno tėčio moralo, ar ne?
Pupa.
Esi girdėjusi apie kiušiodžitsu?
- Kiušio ką? - Kiušiodžitsu.
Tai 13-o amžiaus kovų menas, spaudžiant tam tikrus taškus
galima sukelti didžiulį skausmą, nepadarant ilgalaikės žalos.
Iš kur išvis apie tai žinai?
Gal tavo tėvukas ne toks paprastas, kaip manai.
Nina, turi atsikratyti tų stereotipinių...
Kaip tau toks „stereotipas“,
tu nepakenčiamai pasikėlęs, šventeiviškai pliauškantis mėšlo gabale?
Šypsokis.
Tu nusipelnei geresnio.
- Ką jai pasakei? - Tik tėčio moralą.
Dieve.
LAS VEGASAS!!!
AJOVA
BAFALAS
Kas nutiko veidrodėliui?
Veidrodėliui.
- Negirdėjai? - Ne.
Vilkikas. Pralėkė pro šalį. Tas tipas spaudė pusantro šimto.
Ir akmenėliai tiesiog atlėkė
- iš po padangos. - Jėzau.
Vienas pataikė čia. Beveik į langą.
NEBRASKA - AJOVA KANZASAS - MISŪRIS - ILINOJUS
Kas per...
Mes jį išdūrėm.
Tikrai tave išdūrėm.
Tu taip persigandai.
JUTA - KOLORADAS
Taigi, ar tu pasakei mamai, kad išėjau iš laikraščio?
Ne. Norėjai, kad pasakyčiau?
Pajuokavau.
Ne. Aš...
Aš tik galvojau, gal norėčiau susigrąžinti savo darbą.
Tikrai? Jėga.
Tik jei pati to nori.
Turiu tau pasakyti, Pupa.
Turi velniškai gerą balsą ir nusipelnei, kad jis būtų išgirstas.
Aš nemeluoju. Aišku?
Kalbu rimtai. Tas straipsnis, kurį parašei apie įsigalėjusią korupciją
Švietimo valdyboje... Dieve mano. Mane šiurpas nukrėtė.
Tu jį tikrai skaitei?
Aišku, kad skaičiau.
Liaukis. Aš - didžiausias tavo gerbėjas, Pupa.
Visada buvau ir visada būsiu.
Tavo mama taip pat.
Broliai irgi.
Maksas tik tau to dar nepasakė.
Šypsena.
Po perkūnais.
- O Dieve. - Ne, nesišypsojau.
Tai buvo... Ne.
Aš rimtai. Didžiuojuosi tavimi.
Ačiū.
Maksas pamaitintas ir įkurdintas vaikų kambaryje.
Esu labai pasiruošusi tikrai lovai.
Kas?
Nieko.
Ei, tu.
Norėtum jį pasidėti?
Palauk.
Šiandien ne ketvirtadienis.
Gerai.
Šūdas.
Kas čia buvo?
Atrodė, lyg...
Jau seniai taip reikėjo.
Tai buvo...
- Štai kas tai buvo. - Buvo...
Buvo kitaip.
- Tikiuosi, kitaip, bet gerai. - Kitaip, bet...
Tarsi būčiau neištikima Denui su kitu Denu.
- Šitaip kitaip. - Ne, turiu galvoje... Ne, buvo...
Nesuprask manęs klaidingai. Buvo labai seksualu. Tarsi...
Kas tau užėjo?
Nežinau.
Gal dėl to, kad išvažiavom, arba...
kad pamačiau tave žemyn galva ant statinės, šaukiančią „Duokit alaus!“
Ar anksčiau buvai toks?
Kitas Denas.
Pasikeitei dėl manęs?
Ne.
Klausyk, aš pasikeičiau, nes man nepatiko, kuo tada buvau.
Po to susipažinau su tavimi.
Po to tapau tėčiu.
Ir pirmą kartą po ilgo laiko pasijutau gerai.
Tik persistengiau.
Tapo per daug patogu. Per saugu.
- Ir turbūt iš šono atrodė, kad nuobodu... - Na...
- ...gal tau net trūko dėmesio... - ...kaip ten bebūtų...
- ...ir aš niekad taip nebedarysiu. - ...man labai patinka abu Denai.
- Tikrai? - Taip.
Aš jau čia, taigi...
- Kaip patogu. - Taip.
- Klausau? - Ogi? Šįvakar laikomės grafiko.
„Aria“ viešbučio bare 18.00 val. Viską turi?
Vieni mano geriausių darbų. Jei galiu pasigirti.
Ką, geresni už pasą, dėl kurio apieškojo mano kūno ertmes Bogotoje?
Niekad neleisi man to pamiršti, tiesa?
Tą dieną, kai pamiršiu kaip plekštelėjo latekso pirštinės.
Tu jiems jau pasakei?
Stengiuosi, aišku?
Ne taip ir lengva pradėti pokalbį.
Žinai, jiems gali pasirodyti įtartina,
kai teks pasikeisti vardus ir išvykti iš šalies.
Ko tu lauki?
Sakiau, kad stengiuosi, Ogi. Gerai? Atstok nuo manęs.
Klausyk, Džese.
Turiu tau kai ką pasakyti.
Apie tą kitą Deną.
Apie Deną, kuriuo buvau prieš mūsų pažintį.
Tėti? Su kuo kalbiesi?
Su niekuo. Sėsk.
Merginos dar nepasiruošusios.
Taigi, Kilbojus?
Kodėl mums nepasakei?
Žinojau, kad nesuprasit,
tiesiog išsigąsit ir uždrausit viską dar ilgiau.
- Prašom. - Žinai, nenorėjau tavęs nubausti.
Mes tik norėjome, kad turėtum ir kitų pomėgių.
Susirastum draugų. Būtum truputį normalesnis.
Aš turiu draugų. Gerai? Tūkstančius.
Aš patinku žmonėms, kai esu Kilbojus, aišku?
Aš patinku sau.
Bet kai esu Kailas, per daug droviuosi kalbinti merginas.
Žinai, aš per prastas, kad žaisčiau beisbolo komandoje.
Aš - niekas.
Bet kai esu Kilbojus, aš kietas, tėti.
Kietas kaip profas.
Klausyk, gerai.
Aš žinau, kad laikai tai tik laiko švaistymu,
bet tam reikia smegenų ir refleksų.
Oro pajėgos verbuoja žaidėjus.
Taip. Gal aš to ir bijau.
- Leisk tau parodyti. - Parodyti man ką?
- Ką aš sugebu. - Šaudytis lazeriais?
Tu juk nerimtai.
Vienas prieš vieną, gerai? Jei aš laimiu, galiu vėl žaisti.
Jei tu, draudimas lieka galioti.
Ką, aš nieko negausiu?
Gerai, tiek to. Ko nori?
Pamėtyti kamuolį. Kaip anksčiau.
Tu ir aš, kieme už namo, kasdien mėtysim kamuolį pusę metų.
Tėti, man ne 12-a.
Tu vis tiek man įkrėsi. Ar ne, pone Smegenys ir Refleksai?
Puiku. Sėkmės.
Tau šakės.
Eime.
Tu žalias. Tu mėlynas.
Kai į tave pataiko, iškrenti penkioms sekundėms.
Tas, kas triskart pataiko į kitą, laimi.
Tiesiog atlauži gaiduką?
Mirtinas susirėmimas.
Pasiruoškite.
Trys, du, vienas, kova prasideda.
Pasigailėk manęs, bičiuli.
Tėti. Nagi. Duosiu tau vieną bandymą už dyką, gerai?
Gerai.
- Pirmas kraujas. - Man pasisekė.
Gerai. Jau vienas.
Kaip tu tą padarai?
Ne, nereikia...
Kilbojau. Maniau, kad nori šaudyti lazeriais, o ne žaisti slėpynes.
Tu mažas bjaurus slapuk. Tau visai neblogai sekasi, Kailai.
Bent jau nereikia DNR testo.
Staigi mirtis.
Žaidimas baigtas.
Kailai, nagi. Nepyk.
Tu mane apgavai.
Tu šaudymo lazeriais profas.
Ne. Aš buvau vaikas devintajame dešimtmetyje.
Taip, tarsi tada buvo lazerių.
Liaukis, sūnau. Tu ten gerai šaudei.
Greitai prisitaikei. Mąstei kūrybiškai.
Beveik mane pričiupai.
Ir turiu pripažinti, kad man buvo smagu žaisti su tavim.
Turiu galvoje, man tai daug reiškė.
Taika?
Nagi. Parodyk man meilę.
Tikrą meilę. Taip.
- Neblogai kaip senukui. - Taip. Žinoma.
Ką pasakysi, mamacita?
Paskutinė atkarpa. Pasiruošusios?
- Las Vegasas! - Pasiruošę?
Maksi.
JUTA
- Aš tave myliu. - Aš tave myliu.
Nuostabu.
O, namai
Leiskit man grįžti namo
Namai ten, kur aš su tavimi
O, namai, leiskit man grįžti namo
Namai ten, kur aš su tavimi
Las Vegasas!
Taip!
Donis Osmondas.
Adelė!
SVEIKI ATVYKĘ Į „ARIA RESORT & CASINO“
- Vaje. - Tik pažiūrėk. Turim vietą.
Ką pasakysi?
Čia taip šaunu.
- Denai, grindys taip spindi. - Pažvelk į šią vietą!
Visa tai - mūsų?
O Dieve.
„Pasimėgaukite numeriu su visais įmanomais priedais.
19.00 val. jums rezervuotas stalas „La Maison D'Or“.
Ačiū, kad esate išskirtiniai nariai. Levonas.“ Kaip miela.
Ką?
- Nina? - Taip.
Turi pamatyti šitą vonią.
Sekundėlei turiu nusileisti į apačią. Neleisk jiems nusiaubt minibaro, gerai?
Jis ne mini.
O Dieve.
O Dieve. Taip!
Labas.
Tik pažiūrėk, vaidini šeimos žmogų.
Nevaidinu. Toks mano gyvenimas.
Ateidamas pastebėjai ką nors įtartino?
- Nea. - Aš irgi.
Susimoviau sustojęs Ajovoje, bet, manau, mūsų niekas neseka.
Tada pasimėgauk paskutiniu vakaru kaip Denas Morganas, bičiuli.
Jūs rytoj ryte skrendate į Vankuverį su savo naujais dokumentais.
Išgelbėjai, Ogsi. Ačiū.
Pasistenk išvykti iš Las Vegaso nepraradęs savosios.
Nieko nepažadu.
Kaip sureagavo šeima?
Dar nepasakiau. Pasakysiu Džesei per vakarienę.
- Siūlau eiti į japonų restoraną. - Kodėl?
Ten nėra peilių.
Atrodai nuostabiai.
Žinau.
Na ir pasisekė man.
Eikš.
Gerai. Judu prižiūrite Maksą.
Nieku gyvu negalite išeiti iš šio numerio.
Superdydžio minibare yra maisto. Niekam neatidarykite durų.
- Aišku? - Aišku.
O tau, Maksi?
- Aišku? - Gerai. Smaginkitės. Būkit geri.
- Velniop, ar ne? - Taip.
Pasiruošę?
Varom.
Gerai.
Kaip smagu.
Nueikim į „HyperX“. Noriu pamatyti esporto areną.
Nė už ką. Ne. Neleisiu laiko arenoje, pilnoje Kailų. Neisiu.
Bjauru būt bjauriai. Mes su Maksu einam.
Sveikas, Elvi.
- Viso. - Viso.
Gerai. Manau, ji ten. Tau patiks.
Man jau nepatinka.
VALKIRIJOS KOMANDA IITZTIMIO KOMANDA
Sveiki atvykę į „HyperX“ areną. Iki finalo liko penkios minutės.
Nerealu.
Kvapas kaip tavo kambary, tik pavartojus steroidų.
Ačiū.
Čia Renas.
Labas. Atsiprašau. Didelis gerbėjas.
Ačiū. Palauk. Tu...
- Kilbojus. - Taip. Mačiau tavo transliacijas.
Ačiū.
Labas.
Nori susipažinti su Valkirija ir kitais?
Taip, blemba.
Gerai. Turiu tau dovaną.
- Gerai. - Paimk jį.
Labai ačiū.
- Už mus. - Taip.
Negaliu patikėti, kad iš tiesų tai padarėme.
- Mes čia. - Taip.
Mes čia.
Klausyk, Džese...
- Turiu tau kai ką pasakyti. - Palauk.
- Ateik. - Kas yra?
O Dieve.
- Ačiū. - Neturi man dėkoti.
Atsiprašau. Pertraukiau tave.
Ne, viskas gerai. Tiesiog... Išvažiavome į šią kelionę todėl...
Norėjau pasakyti...
Gal norėtumėt pipirų?
Nenoriu pipirų.
Noriu likti vienas su žmona.
Šiaip jau nekalbu prancūziškai.
Mus išmoko tik kelis įmantrius žodžius.
Duosiu jums minutėlę.
Tu kalbi ir prancūziškai?
Aš kadaise mokiausi prancūzų kalbą.
Tikrai gan keista, kad niekad neužsiminei,
jog moki dvi užsienio kalbas.
Ar gerai jas moki?
Nežinau, senokai nekalbėjau.
Aš keliavau po pasaulį.
Nepaisant to, sunku pasakyti tau tiesą.
Bijau sudaužyti tau širdį.
Nežinau, ar vis dar mylėsi mane...
sužinojusi, kas iš tiesų esu.
Atsiprašau, kad buvote į tai įtraukti...
bet prisiekiu gyvybe...
kad niekam neleisiu...
nuskriausti tavęs ar vaikų.
Tai buvo beprotiškai seksualu.
Kodėl prancūziškai viskas skamba daug geriau?
Ta kalba iš prigimties melodinga.
Anksčiau ar vėliau turėsime pasikalbėti
apie tai, kodėl nepasakei, kad moki tokius dalykus.
Turiu galvoje, keista, kad nepasakei.
Turėtume taip pat... pakalbėti, kaip beprotiškai elgiesi po to,
kai ištempei mus į Las Vegasą.
Bet dabar tik noriu būti čia su tavimi.
Noriu valgyti šį nuostabų maistą
ir gerti šį šampaną, kurio negalime sau leisti,
ir mėgautis vienas kito draugija, ir galbūt...
parodyti tam absurdiškam viešbučio numeriui tai, ko jis dar nėra matęs.
Nežinau, kaip tau, bet man tai panašu į tobulą vakarą.
- Koks tavo rangas? - Pakylėtasis 3.
Prakeikimas. Rimtai? Aukščiau už jį.
Tai neįtikėtina.
- O varge. - Seniai žaidi?
Nuo tada, kai išleido žaidimą.
Šaunu, kad tavo brolis - Kilbojus.
- Tikrai? - Taip. Jis tikrai kietas.
Taigi, ar čia tavo...
Ne. O Dieve. Ne.
- Aš jį radau. Štai ten. - Ten?
- Taip. - Tiesiog šiaip sėdėjo?
Prasideda finalas.
Į sceną kviečiame Valkirijos komandą ir iiTzTimio komandą!
Eime.
Paimkite Kilbojų.
Pasirašai?
Finale?
Taip, čia viena iš tų akimirkų, žmogau. Dalyvauji ar ne?
- Dalyvauju. - Eime. Gerai.
- Gerai. - Nesijaudink.
- Bus juokų darbas. - Ačiū.
Tai buvo visai šaunu iš tavo pusės.
Nelabai. Juos sumals į miltus.
Kaip jūs laikotės?
Sėsk, Kilbojau, šalia manęs.
Turi šovinių?
Pabandysiu greitai pastatyti užtvarą.
Viršuje.
Varom.
- Šaunuolis. - Gerai. Kitas.
Statymai baigti.
- Velnias! - Paskambinsiu vaikams.
Gerai. Taip.
VALKIRIJOS KOMANDA - 6 IITZTIMIO KOMANDA - 3
Dabar patikrink B štabą.
- Geras šūvis. - Štai ir paskutinis.
Jis panaudojo pagalbą.
VALKIRIJOS KOMANDA - 7 IITZTIMIO KOMANDA - 3
- Tu rimtai? Kas čia buvo? - Jėga!
Buvo žiauriai nerealu!
Vaikai neatsiliepia. Gal nori grįžti į viršų?
Gerai. Taip ir padarykim. Gerai.
Džese. Pala.
Jiems viskas gerai?
Jiems viskas gerai.
Klausyk, atsiprašau, kad teko nutraukti vakarą. Aš ne...
Kas sako, kad mes jį nutraukėm?
Duok man pusę minutės atsišviežinti, ir susitiksime lovoje.
Gerai.
Nuotaika.
ROMANTIŠKA
Meilės migla.
Džese!
Denai?
- O Dieve. - Štai jis.
Denai?
- Aš tavęs ieškojau. - Denai.
Denai.
Ramiai, Kuganai.
Tu mane pričiupai. Laimėjai.
Tik paleisk ją.
- Ji nieko nežino. - Sakyčiau, kad dabar žino, Šonai.
Taip. Taigi, štai kaip viskas bus.
Pirma nudėsiu tave.
O tada nudėsiu ją.
O tada liepsiu savo padėjėjui „HyperX“ nudėti tavo vaikus.
Ką pasakysi?
Galiu paaiškinti.
Tai normalu, mieloji. Visi pirmą kartą apsivemia.
Duok man sekundėlę.
Ką?
O Dieve.
Džese, palauk. Kur eini?
Į „HyperX“.
Taigi, ar nori, kad aš kalbėčiau, ar tu turi ką pasakyti?
- Ar aš turiu ką pasakyti? - Taip. Atleisk.
Ant manęs - akies obuolys, Šonai.
Suknistas akies obuolys.
- Džese. - Užsičiaupk!
Nenoriu to girdėti. Nenoriu net žiūrėti į tave.
Aš tik noriu rasti savo vaikus,
kurie neturi sumautų telefonų, nes tu juos išmetei!
VALKIRIJOS KOMANDA - 12 IITZTIMIO KOMANDA - 11
Kilbojau, likom tik tu ir aš.
Pašalink tą tipą. Jis įsilaužė.
Atsargiai!
- Turiu gyvybę. - Gerai.
Ne.
- Kietai! - O Dieve.
Likai tik tu, žmogau.
Kairėje. Gražus šūvis.
- Geras. Dar vienas. - Ateinu.
- Varom! - Taip!
VALKIRIJOS KOMANDA - 13 IITZTIMIO KOMANDA - 11
Turime nugalėtoją!
PERGALĖ
- Laimi Valkirijos komanda! - Taip!
NAUDINGIAUSIAS ŽAIDĖJAS KILBOJUS
Lygiaverčiai priešininkai.
Kilbojus! Teisingai.
- Kilbojus! - Paplokite!
- Ten Kilbojus. - Kas tas Kilbojus?
Kilbojus!
Kailas?
O šūdas. Kailai!
Kur tavo brolis?
Juokinga istorija. Jis štai ten.
- Ne. Tavo kitas brolis. - Gerai, taip. Jam viskas gerai.
Jam viskas gerai. Jis su Renu.
- Ką? - Atsiprašau.
Matot?
- Jam viskas gerai. Maksui viskas puiku. - Sveiki.
- Gerai. Paskambink man. - Klausykit.
Aš žinau, kad jūs pykstat...
Paklausykit, čia jie palaiko mane.
- Ką sau galvojot? - Maksui viskas gerai.
Gerai, žiūrėkit. Vaikai, mes neturim tam laiko, gerai?
Turime dingti iš šito miesto.
Ar ne per stipriai reaguojat?
Pala. Kodėl turim išvažiuoti?
Todėl.
- Džese, būk gera, pasakyk jiems. - Pats pasakyk.
Turime išvažiuoti, nes mano buvę kolegos bando mus nužudyti.
Ką? Iš „Mašinų planetos“?
Aš nejuokauju. Paklauskit Makso.
Prieš susipažindamas su jūsų mama buvau žudikas priedangoje.
Ištrūkau iš to gyvenimo, bet dabar jie mus rado.
Tėti, tu esi didžiausias lepšis šioje žemėje.
Ačiū. Judinkitės. Eikit! Greičiau!
Greičiau.
Ieškokit išėjimo.
- Judinkitės, vaikai. Greičiau. - Eikit.
- Tėti? - Kas per šūdas?
Atkreipsiu jos ugnį į save, gerai?
O tada tu vaikus veskis ten. Aš tuoj ateisiu, gerai?
Bėgam.
Džese, ji ateina. Palaukit čia.
- Gerai. - Palaukit čia.
Viskas gerai, mielasis.
Visi pirmą kartą apsivemia.
Nagi, turim eiti. Greičiau. Varom.
Judinkitės. Greičiau.
Mano tikras vardas - Šonas.
Mano mama mirė, kai buvau ketverių.
Tėvas buvo linkęs į smurtą.
Sulaukęs 18-os iškart įstojau į kariuomenę.
Nežinau. Gal pasireiškė jo genai, bet aš ten klestėjau.
Buvau „Žalioji beretė“. Buvau „Delta“ narys.
O tada mane susirado žmogus, vardu Makafris.
Buvęs desantininkas.
Jo apmokymai buvo kito lygio, jis užverbavo mane į specialią programą.
- Tai buvo proga nuveikti kažką gero. - Kokia ta speciali programa?
Naikinome blogiausius iš blogiausių.
Teroristus, karo vadeivas, pagrobėjus visame pasaulyje.
Tuos, kurių valdžia negalėjo paliesti teisėtai.
Naikinote, tai reiškia...
- Tai kiek? - Dvidešimt šeši.
- Nužudei 26-is žmo... - Ne.
Ne. Ne, dalyvavau 26-iose operacijose.
O Dieve.
- Trisdešimt devynis žmones. - Tai dar daugiau!
- Ar įskaičiuojame šią kelionę? - Kiek iš viso negyvėlių, Denai!
- Tėti. - Keturiasdešimt trys.
Jie visi buvo blogi.
- Tu toks veidmainis. - Visi jie blogi žmonės.
Atėmei iš manęs vienintelį dalyką, kuris man sekasi, dėl netikro smurto,
o pats esi serijinis žudikas?
Tėti, tu dirbai geriems žmonėms, ar ne?
Makafris man buvo kaip tėvas.
Pasitikėjau juo, bet buvau naivus.
Turiu galvoje, iš pradžių viskas buvo gerai.
Bet paskui jis tapo godus ir ėmė nuomoti mus kaip samdinius
tiems, kurie pasiūlydavo daugiausiai.
Vos tik apie tai sužinojau, išėjau. Aišku?
Nelengva buvo ištrūkti, tai reiškė, kad turėjau stoti prieš draugus,
prieš mokytoją, prieš vienintelę mano turėtą tikrą šeimą.
Taigi, nuo to laiko jie tave medžiojo.
- Taip. - Aš tokia kvailė.
Štai kodėl tu toks paslaptingas, kodėl niekad nenori niekur važiuoti.
Todėl taip keistai reaguoji į soc. tinklus.
Todėl tu taip nusiteikęs prieš technologijas.
Veidų atpažinimo programa nepaliko man pasirinkimo.
Be to, aš tikrai manau, kad soc. tinklai iš principo šlykštūs ir bjaurūs.
- Dieve. - Bet dabar, kai jie mus surado, kas bus?
Aš viskuo pasirūpinau.
Mums viskas gerai.
Čia tavo.
Ir tavo. O čia tavo.
„Molė Anderson“?
Tavo bent jau vardas tikras.
Aš - Venas.
Aš - mašina.
Venas?
Klausykit, negalim grįžti į Bafalą, aišku?
Tie gyvenimai baigėsi. Atsiprašau.
Aš pagaliau turiu gyvenimą, o tu jį gadini.
- Ačiū, tėti. - Kailai, grįžk.
Tėti, ne. Tu nebegali mums nurodinėti, ką daryti.
- Niekada. - Nagi...
- Aštuoniolika metų melo. - Aš vis dar tas, už kurio ištekėjai.
- Tik prieš tai buvau kitoks. - Kitoks?
Negrojai grupėje ir nebuvai veganu, Denai.
Tada būtum buvęs kitoks.
Buvai samdomu žudiku.
Nuslėpiau nuo tavęs tiesą, kad apginčiau, supranti?
- Bet mūsų meilė buvo tikra. - Tikra? Tu rimtai?
Ką, ji buvo tokia tikra, kad negalėjai manimi pasitikėti
ir papasakoti, koks pavojus mums gresia?
Ką sau galvojai?
Kad eisiu ir visiems pasakosiu... klasės mamų susirašinėjime?
- Ne. Aš... - Ar bijojai, kad tave paliksiu,
sužinojusi, kas iš tiesų esi?
Mes buvome tau tik priedanga,
tik maskuotė, padedanti apsimesti mulkiu iš priemiesčio?
- Ką? Ne. - Šūdas, turbūt mūsų nekentei. Ar ne?
Kiekvieną mielą dieną lenkei nugarą, šluostei užpakalius, vairavai miniveną.
Aš myliu tą miniveną.
O staiga pasirodo, kad tu, kas, Džeimsas Bondas, o dabar kas?
Normalus.
Normalus vyrukas su normaliu, nuostabiu, tobulu gyvenimu.
Tai viskas, ko aš norėjau.
Tu užsiiminėjai dešimtkove.
Turėjai laimėti medalį Atėnuose.
Ar nekenti savo, kaip mamos, gyvenimo?
Kartais.
Taip.
Nenoriu būti tuo vyruku.
Norėčiau tavimi tikėti.
Tikrai.
Bet, jei atvirai,
tokio laimingo, koks esi šioje kelionėje, nemačiau tavęs ilgus metus.
Kelionėje, kurios metu nužudei keturis žmones.
Turiu galvoje, ar čia tikrai tu?
Tu - nepažįstamasis, vardu Šonas.
„Arčibaldas Andersonas“.
Prakeikimas, Ogi.
Žinai, ryt iš pat ryto pasiimsiu vaikus ir išvažiuosiu.
- Džese, tai nesaugu. - Su tavimi nesaugu.
Jiems reikia tavęs, ne mūsų.
O nuo šiol sprendimus dėl savęs ir vaikų priiminėsiu aš.
Džese.
Taip. Labas. Ačiū, kad atsiliepei.
Žinau, kad vėlu.
Norėjau paklausti, ar galėtum padėti mano šeimai su kelione.
„KELIONIŲ VALSTIJOSE SPRENDIMAI“
- Kur važiuosit? - Toli nuo čia, toli nuo tavęs.
- Kur? - Ne tavo reikalas.
Ką? Kurgi ne, velniai rautų.
Žinot, negalit važiuoti į oro uostą. Jie ten lauks.
Ir nevažiuosim. Turime kitų planų.
Kokių kitų planų?
Atleisk, Denai. Negaliu pasakyti. Tam, kad tave apginčiau.
Džese... Rimtai? Nagi. Ne...
Džese. Prašau. Tai nesaugu.
Tada pasirūpink tuo. Padaryk, kad būtų saugu.
O kai baigsi, nesiartink prie mūsų.
Ar čia - mums?
Ne, nemanau. Negalėtų taip būti.
- Labas. - Gvene.
Ką čia veiki? Aš viso šito nesitikėjau.
Buvau netoliese, pamaniau, kad atvažiuosiu ir pati jus paimsiu.
Gerai.
Sveiki. Jūs turbūt Molė ir Venas.
Aš Gvenė. Labas, mažyli. Lėktuve bus pusryčiai, jei norėtumėt.
Žinoma.
- Ačiū. - Džesika, kas negerai? Gerai jautiesi?
Kas nutiko? Kur tavo vyras?
Mes susipykom.
O varge.
Gal tada galėsi man padėti išspręsti problemą su vyru.
- Ką pasakysi? - Mielai.
Pameni buvusįjį, apie kurį pasakojau Bafale?
- Taip. - Kartu praleidome daug metų.
Buvo gera. Turiu galvoje, tikrai gera.
Žinai, kai negali pasisotint vienas kitu fiziškai?
Maniau, kad jis - tas vienintelis, o paskui jis viską metė.
Vedė kitą moterį, visišką mano priešingybę.
O blogiausia...
kad ji nepakenčiama.
- Palauk. Tu su ja susipažinai? - Man teko.
Jis susikūrė visą gyvenimą su ta moterimi,
turėjau pamatyti, ką tokio turėjo ji, ko neturėjau aš.
Ką tu padarei?
Tai, ką moku geriausiai. Suartėjau.
Pelniau jos pasitikėjimą, o tada kantriai palaukiau, kol ji įžengė į mano spąstus.
Žinai, manau, kažką palikau taksi.
Mole?
- Taip? - Gal paimtum savo brolį?
Eime. Mes išeinam.
Sakiau tau nesikišti į šitą operaciją.
Bet kas juos tau pristatė, perrištus didžiuliu kaspinu?
Tau manęs reikėjo.
Šoną aš pažįstu geriau, nei kada nors pažinsi tu.
Daryk su šeima ką tik nori. Man nerūpi.
Aš tenoriu Šono. Jis - mano užmokestis už pristatytą siuntą.
MAKAFRIS
Negalėjai to pamiršti, tiesa?
Tu juk mane pažįsti.
Klausyk, gali gauti mane,
bet noriu, kad pažadėtum neliesti mano šeimos.
„Neliesti“?
Truputį atsilieki, bičiuli.
- Dievaži, jei juos nuskriausi... - Ateik ir pasiimk juos.
Kur nors viešoje vietoje.
Manau, nelabai supranti, kieno rankose visi tūzai.
Būk senajame kazino „Poseidonas“ šiaurinėje miesto dalyje po 30 min...
vienas.
Išeikit!
Sveikas, senas drauge.
Jis tave dėl to atsivežė čia, Spirosai?
Jis atsivežė visus.
Sek paskui mane.
Jis vienas.
Ką gi, ką gi. Kaip miela.
Dabar jis galėjo būti kitoje pasaulio pusėje,
bet štai jis čia, siūlo savo gyvybę mainais už šeimos, kuri jį apleido.
Taigi, ar kada nors atgausiu tuos penkis gabalus, kuriuos paskolinau Maroke?
Štai ką tau pasakysiu.
Jei po dešimties minučių dar būsi gyvas, sumokėsiu su palūkanomis.
Gaila. Tokia graži vieta.
Kazino nugriaus po dešimties dienų.
Čia man? Labai malonu.
Kaip laikosi šeima?
Kuri?
Kylame.
Štai ir jis.
Jūs sveiki?
Neapkabinsi savo senuko?
Kam dabar pradėti, tėti?
Atsiprašau, ką?
Aš tavo senelis, Kailai.
O Dieve. Mes britai.
Jis jums nepasakė?
Ne. Šitos dalies nepaminėjo, kai žadėjo daugiau nebemeluoti.
- Pasakiau, kad jis buvo kaip tėvas. - Ne visai tas pats, Denai.
Tai gerai, ar ne? Jis nežudys savo anūkų.
Klausyk, daryk su manim, ką nori. Paleisk juos.
Kaip manai, ko aš noriu, Šonai?
Nužudyti mane.
Toje savo voratinkliais apraizgytoj širdy išties manai, kad tave nuskriaudžiau.
Buvai mano sūnus.
Mano palikimas.
Viską, ką žinojau, perdaviau tau. Tu viską išmetei.
Tu mane apleidai. Sudaužei man širdį.
Todėl, taip. Norėjau, kad mirtum.
Bet per pastarąsias kelias dienas šis tas nutiko.
Sunaikinai visus žmones, kuriuos pasiunčiau pas tave. Visus, kad tave kur.
Tu iki kaulų smegenų esi tas žudikas, kokiu tave paverčiau.
Ne. Jau nebesu.
Paistalai.
Pasakyk, kad per pastarąsias tris dienas nepasijutai gyvesnis
nei per daugelį metų.
Ir kai pačirškinai visus maniškius,
pajutau kažką, ko nejutau jau labai seniai.
Pasididžiavimą savo sūnumi.
Ką? Tai kas čia?
Jau nebenori manęs nužudyti? Ko, po velniais, tu nori?
Noriu, kad grįžtum.
Ką?
Tau išėjus reikalai nebesiklostė taip gerai.
Nė vienam iš mūsų.
Taigi, noriu, kad mano sūnus grįžtų ir dirbtų su manim šeimos versle.
Tu juk rimtai apie tai negalvoji,
- ar ne, tėti? - Patylėk, Kailai.
Išloš visi. Tu grįši ten, kur tau vieta.
Būsi tuo, kuo gimei būti.
Džesė su vaikais saugiai grįš į Bafalą.
Vis tiek jie to nori.
Tai tikrai geriau nei pardavinėti mašinas.
Bet jokio ryšio su jais. Negaliu leisti, kad vėl suskystum.
Aš jų tėvas. Šito tikrai nebus.
Labai gaila.
Pradėk nuo žmonos.
- Palauk, ne! Aš... - Trečio pasirinkimo nėra!
Arba viskas baigiasi čia ir dabar,
arba duok savo šeimai tai, ko jie nori ir dar truputį.
Aš tą padarysiu.
Gerai.
Spirosai, su mūsų palaiminimu palydėk šeimą į oro uostą.
Tėti.
Tėti, prašau.
Aš jus myliu. Visada jus mylėsiu.
Klausykit, negalim tiesiog apleisti tėčio.
Ką turėčiau daryti?
Mano darbas - pasirūpinti jūsų saugumu.
Aš mama.
Gerai, tada būk mama, kuri pakelia mašiną.
- Ką? - Žinai, mama.
Ji turi vaikelį, ji pakelia mašiną.
Taip. Žinai. Mašinos mama.
Neturiu žalio supratimo, apie ką jūs kalbat.
Tai legenda, ponia Morgan.
Vaikelį prispaudžia mašina.
Jo motiną užlieja adrenalinas, ji plikomis rankomis pakelia mašiną.
Jūsų vaikai siūlo jums nugalėti mane, kad išgelbėtumėt jų tėvą.
Taip. Ačiū. Būtent.
Patarčiau to nedaryti.
Dabar. O kaipgi.
Jūsų tėvas pasirinko.
Tu manai, kad jis šito nori?
Juk kalbame apie tėtį.
Tą vyruką, kuris nusivedė mane į išleistuves, kai Trevoras nepasirodė.
Vyruką, kuris žadina mus į pamokas šūdinai repuodamas apie trečiadienius.
Kaip gražu. Mano tėvas niekad taip nedarė.
Atsiprašau. Gali užsičiaupti, Spirosai?
Stok.
Vaikai.
Mama, mes ne šeima be tėčio.
Tėtis turi žinoti, kad mes šito nenorim.
Aš žinau, kad vakar vakare kalbėjom kitaip, bet, mama, aš nenoriu.
Jei jis vis dar pasirinks likti, tada tebūnie.
Bet jis turi žinoti.
Jis galvoja, kad mes jo nebemylim, mama.
Negalim leisti, kad viskas taip baigtųsi.
Maksai.
Nepermoviau tau sauskelnių.
Turime jas numauti, kol tavęs neišbėrė.
Pamiršai sauskelnių krepšį.
Vaje.
Vajetau. Tikrai nešvaru.
Šūdas.
Gal jam viskas gerai.
Arba ne.
Ką darysime dabar?
Surasime jūsų tėtį.
Leiskit man su juo minutėlę pasikalbėt akis į akį, gerai?
Po dešimties minučių noriu jau būti ore.
Maniau, jei dar kada nors tave pamatysiu, nudėsiu.
Bet jei jau mes čia...
Taip geriau.
Žinoma. Apsimeskit, kad manęs nėra.
To nebus. Aš turiu žmoną.
Tu turėjai žmoną.
Dabar esi laisvas.
Argi ne gera grįžti ten, kur tavo vieta?
Praėjo daug laiko, Gvene.
Manai, pamiršau tavo triukus?
Manai, pamiršau tai?
Žinojau, kad tu nepasikeitei.
Niekad negalėjai man atsispirti.
Vulkaniškas žnybis į kaklą.
Kiušiodžitsu.
Aš tik IT vyrukas.
Labai dėl to atsiprašau, mielieji.
Dėl to, kad grabaliojai užpakalį ar dėl 18-os metų apgavysčių?
Dėl abiejų. Dėl visko.
Suriškit jį.
- Taip. Tu. - Nagi.
Norėjau tau apie viską papasakoti, bet laikas visada buvo netinkamas.
- Visada netinkamas? - Kada galėjau tau pasakyti?
Per pirmą pasimatymą? Per antrą?
Kai pastojai su Nina ar per ketvirtą pasimatymą?
- Ką? - Paskaičiuok, Nina.
Visi tie kartai būtų buvę geriau, nei melas.
Turėjai pasakyti man tiesą, o aš būčiau galėjusi apsispręsti.
Tu teisi. Atsiprašau. Buvau kvailas ir savanaudis.
Bet aš tave įsimylėjau.
Tu tapai visu mano pasauliu nuo pat mūsų pažinties akimirkos.
Būti tavo vyru ir jų tėvu - tai mano tikrovė.
Man tai svarbiausia.
Gerai. Prisiekiu gyvybe, daugiau nieko nuo tavęs neslėpsiu.
Kur Spirosas?
Maniau, kad jis su jumis.
Brolau.
Visi mano pažįstami kalba apie tai, ką Kilbojus vakar padarė „HyperX“.
- Rimtai? - Taip.
Kailai. Mažiau kalbėk, daugiau rišk, gerai?
Atsiprašau.
Negali būti. „Sky Raven“ dronas?
Jėga.
Tik būk su juo atsargus.
- Žmogau. Turi puikų sūnų. - Man reikia tavo ausinių.
Biče!
Kailai. Duokš jį man.
Tu nesi nusiteikęs prieš technologijas. Tu...
Tu kietas.
SKRYDŽIO REŽIMAS: RANKINIS
- Jie ateina. - Kas?
Lipkit ant stogo, surask, kur pasislėpti su vaikais, gerai?
Ne, tu ten nesileisi.
Tai vienintelis būdas viską užbaigt ir grįžt namo.
Neturim grįžti namo. Galim keliauti į Kanadą ir būti Andersonais.
- Prašau, tėti. - Tam jau vėlu, Pupa.
Ne. Tu jiems nepasiduosi.
Ne. Aš parvešiu mus namo.
Gerai.
PAVOJUS SPROGMENYS
Turiu planą.
Klausyk, turiu pabūti tuo vyruku paskutinį kartą dėl mūsų.
Tėti. Jų per daug.
Aš turiu tai, ko neturi jie.
Kilbojų.
Čia tavo ausinės. Tu - mano akys ir ausys, gerai? Aš tavim pasikliauju.
Varom.
Pirmyn, Kilbojau.
Kailai, esame tame pačiame kanale.
Noriu, kad stebėtumėt kiekvieną šio atriumo centimetrą.
„POSEIDONAS“ KAZINO IR VIEŠBUTIS
Judėjimas lifte!
Lifto durys. Greičiau!
Jei turit galimybę šauti - šaukit, nes, patikėkit, jis šaus.
Nusitaikei?
Ne. Aš jo dar nematau.
Jo čia nėra.
Palauk.
Ką matot?
Slėpkitės!
Eik tu sau.
Ką nors matai?
Jis viršuje!
Šūdas.
Kalbėk su manim, Kailai.
Tu - mano akys.
Dešinėje tuščia. Eik.
Tėti, žmogus tau iš kairės.
Tėti, tu sveikas? Žmogus priekyje.
Žmogus už tavęs.
Puikiai padirbėjai, Kailai.
Palik tai man, tėti.
Kalbėk, Kailai.
Jie turi droną.
Atsargiai. Už uždangos.
Nagi, tėti. Pribaik jį.
Ir vėl tu.
Tave iššlavė iš trečio skyriaus?
Vėl prireiks tos šluotos.
Gvene, kur tu, po galais?
Gvene?
- Gvene? - Makafri?
Kas vyksta?
Vaikis turi droną.
Surask jį.
Užbaik, tėti!
Nutraukite ugnį.
Persigalvojai, Šonai?
Ne. Bet tu turi šansą persigalvoti.
Tuoj pat viską atšauk.
Tu nesugebėsi nužudyti savo kūno ir kraujo.
Tuo tarpu aš - galiu.
Pačirškinkit jį!
Einam. Žemyn. Einam. Greičiau.
Palauk. Ne.
Prižiūrėk brolius. Kad nebūtų nė garso.
Kas benutiktų, nepalikit Makso.
Džesika.
Čia tu?
Kalbėk su manim, Kailai.
Gvenė viršuje.
Žinau neužtaisyto ginklo garsą, širdelę.
Tai kodėl gi visko nepalengvinus?
Nebent manai, kad gali mane įveikti.
Aš manau, kad mama su ja susigrums.
Manai, kad gali mane įveikti,
nes lankei kikbokso užsiėmimus ir nešioji treningus?
Ne.
Išmokai užsiėmimuose?
Taip.
Žinai, kad aš iš to duoną valgau, ar ne?
Kol tu gimdei vaikus ir karpei kuponus,
aš žudžiau diktatorius.
Taigi, kodėl tau negrįžus į tėvų susirinkimą?
Nes tu apgailėtina.
Kailai, ką matai?
Gerai, liko devyni vyrukai. Keturi tau iš dešinės, penki - priekyje.
Man baigėsi šoviniai, Kailai.
Surask priedangą, tėti. Ateina vyras. Peršok per žemąją sieną. Dabar.
Kailai, galėjai paminėti tą stalą, drauguži.
Atleisk.
Dabar pašalink tą iš kairės.
Tėti, palauk. Mums reikia judėti.
Kailai. Tą tipą apačioje nuvyk per fojė.
Gerai, vykdau. Aš jį vejuosi.
Varyk jį čia.
Jis eina tiesiai į mane.
Paimk Maksą. Turiu padėti mamai.
Kalbėk, Kailai.
Liko du, vienas iš jų - senelis.
Tau iš dešinės!
Tavim dėtas į tą pusę neičiau, Šonai.
Tėti, mama sužeista. Mes įkliuvom į didelę bėdą.
Vaikiščiai.
Klydau dėl tavęs, Šonai.
Iš tavęs man jokios naudos.
Šeima tave susilpnino.
Dėl jų negali net sutelkti dėmesio į kovą.
Sveiki. Kažkur išsiruošėt?
Dėl jos nesijaudink. Jai viskas gerai.
Žinai, tai, ką ten iškrėtei, mažyle.
Tai buvo labai prasta mintis.
Žiūrėkit. Kaip ten bebūtų, žudyti vaikus - nemėgstamiausia mano darbo dalis.
Nagi, kuris pirmas?
Mes nebaigėme!
Mama. Ne, mama!
Pykšt.
Mama.
Liaukis.
Tiesiog mirk.
Mama.
Tik pažiūrėkit.
Negali būti.
Nesi tokia sportininkė, kaip kadaise?
Atleiskit, vaikai. Nieko asmeniško.
Gal truputį.
Štai ir vėl.
Ji kaip Nesustojantis varikliukas.
Yra dar devynios rungtys, kale.
O Dieve, mama.
Mano galva, tai - gailestingumas.
Sutaupau tau 20 metų, kuriuos praleistum pardavinėdamas naudotus automobilius.
Patikimus naudotus.
Sudie, Šonai.
Seneli! Palauk!
Žinau, manai, kad mes tavęs turbūt nekenčiam
už viską, kas nutiko per kelias pastarąsias dienas, ir...
gal ir turėtume.
Bet supratau, kad šeima - svarbiausias dalykas visame pasaulyje.
Ir kai aš žiūriu į tave, matau ne tik šaltakraujį žudiką.
Matau savo senelį.
Ir gal yra būdas, kaip galėtume gyventi toliau...
kaip šeima.
Vaike, jei manai, kad ši tavo kalba suminkštins mano širdį...
Garbės žodis...
Aš tik tikėjausi išlošti užtektinai laiko, kad jis padarytų tai.
Mažuti.
Tėti.
Ačiū.
Labas!
PO 6 MĖNESIŲ
Laba diena, jūs klausotės vidurdienio žinių.
Aiškėja vis daugiau detalių apie slaptą sukarintą grupuotę...
Ačiū.
...vykdžiusią slaptas žmogžudystes,
kaip pranešama, ištisus dešimtmečius,
šią sensaciją pranešė...
BOLVINO APYGARDA LIJAMAS MAKAFRIS
...vidurinės mokyklos laikraščio reporterė Nina Morgan.
„DYNAMICORP“ APSAUGA
Ir tu miręs.
Nesąmonė. Sakei, kad bus du priešai.
Pamelavau. Bet, Sem, jau buvo geriau. Parversk jį stipriau.
Nenorėjau jo užgauti.
Ne, nieko jam nenutiks. Jis mažas, bet stiprus.
Atsiprašau. Gal tegul tave 20 kartų pamėto į sunkvežimį?
Nes mano vardas užrašytas ant blanko.
Et voilà!
Bičiuliai. Aš pasižadėjęs šeimai.
„MORGANŲ APSAUGOS KONSULTANTAI“
Ogi, nuo čia perimk tu, gerai?
Paspartinkim tempą!
Kelias ateinančias dienas būsiu išvykusi!
Noriu, kad mane prisimintumėte!
Metas važiuoti.
Gerai, žmonės. Atsijungiu.
Bičiuliai, nagi.
Turime aplenkti spūstis!
Baikit.
Ne, negaliu atvažiuoti į mokyklą su tokiu monstru.
- Kaip galėjai taip su manim pasielgti? - Nekaltink manęs.
Levonas pritaikė visas nuolaidas ir visus taškus. Negirdėjai?
Mes - platininiai elitiniai super deimantiniai nariai.
Gerai. Užkandžių turiu. Žemėlapius irgi.
- Padarykim tai. - Jėga.
- Prašyčiau atiduoti telefonus. - Rimtai?
Taip. Gaudyk.
Štai taip.
- Ačiū. - Jei juos išmesi, nudėsiu tave.
- Dieve, šlykštu. - Šlykštu.
Taip elgsitės visą kelią iki Kalifornijos?
- Taip. Visą kelią. - Taip. Žinoma.
- Baikit. - Taip.
- Einu. Nagi, judinamės. - Ir paimsiu šituos.
Štai taip.
Vienas, du, trys!
Kelionė automobiliu!
VAŽIUOK ARBA MIRK
MAŠINŲ PARDAVĖJAS GAUNA DEŠIMT BAUDŲ UŽ VIRŠYTĄ GREITĮ PER DIENĄ
MĖNESIO DARBUOTOJAS
LEVONAS A. MAKGAFITIS
SUSIŽEIDĖTE NUKRITĘ? NELAIMĖSIM, NEMOKĖSIT
VISO, TREVORAI!
VANILLA ICE „ICE ICE BABY“
„LAS VEGAS SUN“ SUGRIAUTAS KAZINO „POSEIDONAS“
KILBOJUS
LAIMINGŲ ŠVENČIŲ! MORGANAI
O Dieve. Vos nepamiršau.
Ką? Taip?
- Atsisveikinkit su jais. - Ne!
Kodėl?
O Dieve.
Nejuokinga.
Po minutėlės man prireiks sentimentalaus Vyro ar moters nuotaikai pakelti
Jaučiuosi prašmatnus Turiu „Balenciago“ batus
Bandau parodyt koks esu puikus
Nes per daug sumautą galvą suku Įpilk ne stikliuką, o du
Noriu atsikelti, noriu atsipūsti Oo, štai ką dabar jaučiu
O, man buvo liūdna, įtampą jaučiau
Esu per kietas, kad šitaip stresuočiau Taip
- Ar būdavau - Būdavau
Kas čia? Džaneta Džekson?
Išvertė Sandra Siaurodinė